I tidligere episoder...
Er hun en vedma ?
En heks, ja. De vil heller ikke bli oppdaget.
-Bra jobbet, Bucky. -Ingen flere forfalskninger.
Hva om jeg ikke er enig?
Vi jobber for deg nå. Vi tilhører flokken.
Når jeg ringer, gjør dere nøyaktig som jeg sier.
-Jeremy! -Joey!
Hva heter du?
Ta ham til Stonehaven. Han skal tilstå.
-Han er på curtiduria. -I garveriet? Ved Bear Valley?
-Hvor mange er de? -Eduardo og tre av hans menn.
-Diego følger Elena, Pablo er vekk. -Pablo har nok strøket med.
-De dro i en fart. -Advar Elena om Eduardo.
-Be henne være på vakt. -Tiden er inne. Det er Danvers.
Du skal gjøre noe for meg. Du skal drepe Roman Navikev.
Han vet det. Jeg fortalte ham alt. Nå har du bekreftet det.
Du må få vite at vi er familien din.
-Hva? -Jeg er faren din, Elena.
MOSKVA, RUSSLAND TO UKER TIDLIGERE
-Vet du hvorfor du er her? -Nei.
Nei. Ikke det.
Jeg må la mennene mine tro at du er her for for min nytelse.
Det er ikke derfor du er her.
Jeg beklager narrespillet.
Så du skal ikke skade meg?
Det sa jeg ikke.
Man skulle tro hekser var lette å finne i Russland.
Alle er overtroiske her.
Men en ekte heks...
De er vanskelige å finne.
Og jeg vil ha en.
Vet du hva jeg har sett en heks gjøre?
Få en mann til å blø i hjel uten å berøre ham.
-Kan du det? -Nei, det kan jeg ikke.
Du har mye billige smykker...
Men dette er annerledes.
Talismanen til en heks.
Vær så snill. Det er bare juggel. Jeg kjøpte det på loppemarked.
-Kan du ikke gjøre noe, altså? -Nei.
-Du har feil person. -Så synd.
Nei, vær så snill!
Han er der ute.
-Hvem er der ute? -Ulven.
Den som svek deg.
Å, ja. Jeg kjenner raseriet ditt.
Hendene dine rundt en annens strupe.
-Hvor er han? -Han er hos henne. Varulvhunnen.
-Den hvite. -Det finnes bare én. Når skjer det?
Når neste blodmåne stiger over bjørnens dal.
De vil møtes.
Hva mer ser du?
Hold deg i nærheten, Elena.
Jeg vet at det er mye å fordøye. En far, en familie... Ut av det blå.
-Hvor fikk du tak i dette? -Fra Sofia.
Hun var pleier på sykehuset der jeg etterlot deg.
-Hun smuglet deg ut av Sovjetunionen. -Jeg ble født i Canada.
Brendan og Lisa Michaels var forsøkspersoner da de møtte Sofia.
Brendan og Lisa var foreldrene mine. Jeg var ikke adoptert.
-Jo. Vi er din biologiske familie. -Dette er galskap.
Jeg prøvde alt mulig for å finne deg, men jeg var i Sovjetunionen.
Det var nesten umulig å få informasjon fra Vesten.
-Hvem følger etter deg? -Er han ikke med deg?
Ingen kjøretøy. Bare spor på baksiden.
De har neppe stort forsprang.
De springer aldri mer når jeg er ferdig med dem.
-Fikk du kontakt med Elena? -Hun svarer ikke. Jeg sender en sms.
-Vi trenger flere hit nå. -Tre er på vei.
De er på eiendommen om noen timer, og noen til kommer fra Ohio.
Jeg vil at du skal møte dem på Stonehaven.
Jeg vil ha deg nær Elena.
-Jeg er ferdig. -Du tror meg ikke. Vent.
Kjenner du igjen den datoen?
Vet du hva det er? Dagen da livet mitt endret seg for alltid.
Dagen da du ble født.
Jeg vet ikke hva du vil, men dette...
CLAY: EDUARDO + GJENG. SE OPP
Så ingen av oss vet hvem det er?
Vi må stikke. Det er ikke trygt.
Dette kan ikke skje her. Ikke om han er bevæpnet.
-Elena. -Jeg er her inne.
-Går det bra? -Ja.
Han må ha skaket deg opp.
Hva gjorde du med liket?
Jeg fikk hjelp av en annen ulv.
Hvem da?
Han sa at han var faren min.
-Hva? -Jeg vet det.
Sasha Antonov. Jeg har aldri hørt om ham.
-Han sa at jeg var født i Russland. -Det er galskap.
Han hadde med barna sine også. Alexei og Katia.
-Ingen av dem står på listene våre. -En datter?
Hun vet hva vi er, Clay.
Han hadde dette også.
Du og foreldrene dine.
-Hvordan i helvete fikk han det? -Jeg vet ikke.
Kan han være i Eduardos gjeng, og prøve å forvirre deg?
-Hvorfor drepe en av sine egne? -Kanskje han bare lot som.
Det er en innviklet plan. Barna, bildet...
Han hadde en tatovering, fødselsdatoen min. Den var gammel.
Greit. Vi er i kampmodus nå.
Du må anta at mistenkelige ting er en del av den større trusselen.
Hvorfor skulle noen komme til meg med dette?
Jeg har ikke mange minner om foreldrene mine. Bare glimt.
Smilet til mor. Duften av fars skjorter.
Mest av alt følelsen av å være trygg.
De minnene er alt jeg har, og de betyr alt for meg.
-Og Sasha tror han kan ødelegge det. -Ikke la ham få lov.
Nei, men samtidig kjente jeg aldri foreldrene mine.
Jeg vet ikke om minnene mine er ekte,-
-eller om de bare reflekterer noe jeg har lyst til å huske.
Jeg vet hvor viktig familie er for deg.
Jeg hater å se deg bli så fortvilt.
Da foreldrene mine døde, stilte ingen opp for meg.
Jeg lukket døren for alle tanker om å finne biologiske slektninger.
Etter mange år fant jeg endelig familien min...
Med deg.
Nå må jeg åpne den døren igjen.
Ikke åpne den.
Som du sa, så har du en familie alt, med meg.
Og jeg går ingen steder, elskede.
De har visst vært her en stund, men de prøver å være mobile.
Så de kan angripe oss hjemme, i Bear Valleys gater.
De skal bøte for Joey med egne liv.
Tror du noen andre var involvert?
Den spanske flokken vil også se Eduardos hode på stake.
Han har familiens lojalitet, men de blir færre. Han er alene.
-Vent. -Hva er det?
En kvittering fra lagerplassen der vi fanget Pablo.
Enhet 56.
Pablo satt ikke bare fast der, de brukte det.
-Kanskje de gjør det fortsatt. -Ikke mye lenger.
Reality-TV fremstiller slike steder som langt mer interessante enn de er.
-Ser du noe? -En kvinne åpner lagerplassen sin.
-Kommer eller går hun? -Går, ser det ut til.
Vi venter til hun er vekk, så sjekker vi Eduardos plass og blir ferdige.
Én patruljerer ved porten, den andre bak huset.
Kommer noen for nær, formidler dere at de ikke er velkomne.
Rop om det blir bråk, så kommer vi ut.
Stedet er ganske flott.
-Kan vi ikke få ordentlige rom? -Vi er tryggere her.
Vi kan bruke et annet navn og betale kontant. Ingen finner oss.
Vær så snill. Jeg vil ikke sove her.
Se deg om, Alexei. Se om du finner lys og innlagt vann.
Og vi trenger et rom som kan sikres fra utsiden.
Noe uten vinduer, med en solid dør.
Noe som kan holde på en varulv.
-Tror du det er flere av dem? -Vi må være forberedt på alt.
Rommet med en solid dør er vel ikke for en annen ulv?
Det er til broren din.
Det jeg skulle se etter skjedde så raskt.
Han har en enorm appetitt. Hørselen er bedre.
-Han er humørsyk. Mer... -Aggressiv.
Broren din skal snart oppleve noe svært smertefullt og skremmende.
Du har sagt hva jeg må forvente. Jeg er klar.
Ingenting jeg sier kan forberede deg.
Men trenger vi virkelig rommet? Tror du Alexei kan skade oss?
Til han lærer å kontrollere ulven,-
-vil broren din prøve å drepe alt som rører på seg.
Da det skjedde med meg, slo jeg ned min fars ytterdør.
Jeg flyktet ut i natten.
Før han tok meg igjen, hadde jeg funnet en stall full av hester.
Jeg slet i stykker hver eneste en.
-Jeg kunne ikke stoppe. -Hvorfor er vi her?
Da burde vi dra hjem, der Alexei ikke kan skade noen.
Vi gir Elena tid. Vi lar henne fordøye det jeg har sagt til henne.
Vi har ikke tid. Alexei har ikke tid.
Jeg vet hvordan vi kan nå henne.
Hallo?
Hei, Danvers. Jeg fikk beskjeden din. Hva trenger du?
Bucky Durst...
-Er alt ok mellom oss? -Ja.
Broren min ba alltid om bråk. Jeg vet bedre.
Vi har mye å gjøre. Kan du slå inn spiker?
Kan et stinkdyr stinke? Ja, jeg kan slå inn spiker.
La oss få det overstått.
Så, noen prøvde å felle sjefen?
Hva står vi overfor her?
En spansk kjøter tror han kan herje med oss. Vi viser ham at det er feil.
Hva med de to du sendte ut dit?
De patruljerer området. Du hjelper meg å sikre huset.
-Kommer flere på denne festen? -Vi får forsterkninger fra Ohio.
Alle kommer visst når Jeremy plystrer.
Holder vi sammen, overlever vi.
Bruker du fortsatt buret i underetasjen?
Bur?
Du flådde en kar der for 10 år siden. Du glemmer ryktet ditt.
Iblant er det viktig å statuere eksempler.
Ikke misforstå hensiktene mine, Clay. Jeg motsier deg ikke.
Å spise sist er bedre enn å sulte.
Jeg er glad for å sitte til bords. Det tenker jeg om saken.
Ikke engst deg.
Angriper noen oss, må de hamle opp med Bucky.
Det går bra. Den bare glapp.
Jeremy og Nick følger en ledetråd på lageret.
Jeg sa at du hadde kontroll på alt med de nye rekruttene.
Skal du lage mat til alle nå?
Kan jeg ikke lage mat til mannfolka bare fordi jeg er en kvinne?
Vi har et hus fullt av ulver som trenger å spise.
-En hær marsjerer på magen. -Særlig denne.
Fant du noe?
Jeg har ikke åpnet den boksen på nesten 20 år.
Ingenting beviser Sashas historie.
Alt ser ut til å være som jeg trodde.
Foreldrene mine er foreldrene mine.
Men det forklarer ikke hvordan han hadde det bildet.
Ikke gjør dette.
Ikke tvil på alt i hele livet ditt. Det er sikkert det han vil.
Hva er livet mitt?
Alle disse tingene. Minnene mine. Det er bare fragmenter.
Det betyr ikke at han snakker sant.
Du er den du er. Du er her hos meg.
Men det... Det er historien min.
Jeg trenger å kjenne den. Jeg vil forstå den.
En far fra en fjern fortid.
En hel familie du ikke visste om. Du vil at det skal være sant.
Jeg forstår hvordan det føles.
Jeg ser det, selv om du ikke vil innrømme deg for deg selv.
-Hva er det jeg føler? -Håp.
-Det lukter jammen godt her. -Clay henter tepper fra lageret.
-Du skal overnatte. -Jepp.
Stuen er sikker, men man kan ta seg inn via mange steder her.
Vi takler det. Vi har gjort det før.
Jeg har hørt det.
Men det er ikke noe man vil gjøre i all evighet.
-Å forsvare fortet. -Sånn er vår verden.
Og det er synd, miss.
Det må være verst for deg.
-Hvordan da? -Du er jo en kvinne og allting.
Du er som en ørkenblomst.
En liten, vakker ting i et tørt, hardt landskap.
Du er Bucky, ikke sant?
Spar deg poesien og still deg ved ytterdøren.
Hold blikket festet på hva som kan komme.
Det skal jeg.
Vær forsiktig, miss.
Vår verden er tøffest mot de søte og små.
-Hva pokker er dette? -Det er forfalskninger.
-Dette tilhører Bucky Durst. -Er ikke han en av oss?
Han er en av de nye rekruttene på Stonehaven.
Ring Clay. Vi må komme oss tilbake.
Du virker ikke som en typisk fan av Strauss.
Tror du ikke jeg verdsetter kultur?
Jeg er overrasket over at du lot spilleren stå på i garveriet.
-Jeg hater dette. -Jeg vet det.
Jeg også, elskede.
Det er noen her.
Roman? Hva gjør du her?
Jeg er på deres territorium og hilser på Jeremy før jeg tar meg av annet.
Hver gang jeg besøker dette huset står dere til knes i blod.
Det besvarte ikke spørsmålet mitt.
Det er viktig å opprettholde skikk, synes du ikke?
Og vennskap.
Kanskje du skjenker meg en whisky, i så måte?
-Hvem var det denne gangen? -Jeg vil heller vite hva du gjør her.
-Roman. -Det går bra.
Jeg har visst landet på et upassende tidspunkt.
Du har et talent for å ankomme Stonehaven når vi er i uorden.
Hva er statusen vår?
Eduardo er fanget. Han er i buret.
-Og de andre? Bucky? -Vi har tatt oss av ham.
Eduardo Escobado? Er han her?
Er dette nytt for deg, Roman?
Nordlige New York er virkelig et populært reisemål på denne tiden.
-Kan jeg få snakke med deg, Jeremy? -Ja visst.
Unnskyld meg et øyeblikk.
Dette er ingen tilfeldighet.
Roman dukker opp akkurat når vi fanger Eduardo.
Jeg la merke til tidspunktet.
Roman ønsker det kreket dødt like mye som jeg.
Det er noe annet som foregår her.
-Sa Roman noe til deg? -Han sa det var russiske affærer.
Du kan ikke stole på noe han sier. Du må få ham ut herfra.
Ikke før jeg vet hvorfor han er her.
Med mindre det er noe spesielt jeg burde vite om.
Jeg er bare sliten av å bli angrepet.
Jeg er sliten av å bekymre meg for hva som står rundt neste hjørne.
Jeg har valgt kurs. Vi holder oss til den selv om det er vanskelig.
Denne flokken skal bli sterk.
Men jeg vil ikke ha unødige fiender nå.
Vi gjenoppretter orden på denne måten.
-La meg ta meg av Roman. -Selvsagt.
PRIVAT BESKJED
Kommer han bare innom? Forventer han at vi skal tro det?
Jeg stoler bare på at Roman er slu.
Om han støttet Eduardo, ville han holdt seg unna.
-Greit. Hva nå, da? -Vi tar Roman på ordet.
-Vi er gjestfrie mot ham. -Vi gjør oppholdet komfortabelt.
Noe mangler. Jeg har på følelsen at vi ikke vet alt ennå.
Så vi venter. Vi følger med.
Sasha vil møte meg.
Han skrev en beskjed på nettsiden min.
-Går du? -Trusselen er over. Vi er trygge nå.
At Roman er her reiser flere spørsmål om Sasha Antonov.
Ja. To russere på én dag.
Det må være en forbindelse.
Hvorfor forteller du ikke dette til Jeremy?
Han har nok å bekymre seg for.
Jeg vil finne ut av dette først.
Jeg vil gi ham løsningen, ikke problemet.
Du må vite om han er faren din før alfahannen blandes inn.
Du må være veldig forsiktig.
Det skal jeg. Du blir med meg.
Svært imponerende.
Jeg trodde ikke du var en krigertype.
Du har aldri begått tabben å terge meg.
Jeg sparer hevnen min til forrædere.
Jeg vet du lurer på hva slags affærer jeg har her, Jeremy.
Du skal få slippe å trenge deg på med spørsmålet.
Jeg har lett etter en svært farlig, russisk kjøter i flere år.
Jeg tror han er i Nord-Amerika.
Du kjenner alle i territoriet ditt. Kanskje du har møtt på ham.
Sasha Antonov.
Jeg har aldri hørt navnet.
Jeg går inn først.
-Setter du deg sammen med oss? -Nei, dette er ditt.
Møt ham, og hør hva han har å si.
Blir jeg med, kan jeg ikke garantere at jeg ikke lager bråk.
Du fikk beskjeden.
Det var Katias idé å bruke diskusjonsforumet ditt.
-Jeg trodde de ble med. -De ville være her.
Men de forstod mitt ønske om å gi deg litt albuerom.
Kom. Sett deg.
Er du sulten?
Nei da, det går bra.
En venn av deg?
Forloveden min.
Vil han sitte med oss?
Nei, han foretrekker å holde vakt.
-Du har gjennomgått så mye. -Det har vi alle.
-Hva gjorde du med liket? -Det er brent og begravet.
Ingen finner ham.
Takk for at du hjalp meg.
Det er ikke første gang jeg fikk en ulv til å forsvinne med barna mine.
Sånn holdt vi oss trygge i Dawson.
Hvor mange har du drept?
Jeg gjør hva jeg må for å beskytte familien min.
Hva involverer jeg meg i her?
Jeg har så mye å fortelle deg.
Om oss. Om moren din.
Hva slags liv vi har levd, hvor vi bor og hvorfor.
Jeg lytter.
Du trodde vel ikke at det skulle ende slik, Eduardo?
Med knusende nederlag.
Det er prisen for forræderi og arroganse.
Nederlag er en serie med tap.
Tapet av frihet og kontroll.
Jeg har full kontroll nå. Jeg tar alle avgjørelser.
Så raskt dette bladet skal falle over din hals, Eduardo.
Så nøyaktig kuttets vinkel skal bli.
Raskt, smertefullt... Det spiller ingen rolle for meg.
Den eneste død er slektens død.
Alle dine slektninger vil ha blitt drept.
Du gjorde sønnene dine en tjeneste ved å ikke få dem.
Navnet Antonov følges av en høy pris.
Det påvirker barna mine også, så vi har levd våre liv i skjul.
-Hvor lenge? -For meg, siden før du ble født.
For Katia og Alexei, hele livet.
Jeg vil ikke plage deg med det. Det er ikke derfor jeg kom.
Jeg kom for å se deg, for å se om det var sant.
Og i så fall, prøve å ta igjen 30 tapte år.
Tiden er problemet. Tidspunktet.
Du kom akkurat da vi ble angrepet.
Ville jeg ha reddet deg, om jeg var her for å drepe deg?
Jeg vil tro deg.
Etter denne dagen finnes ingen flere Escobado.
Og du, Danvers...
Navnet ditt vil bli låst bort i dette mausoléet av et hus.
Du lever ennå, men for hva?
Du har bygd en familie, men den er ikke ekte.
De er ikke av blodet ditt.
Du må gjerne late som, men du har heller ingen etterkommere.
Jeg dør, tilfreds i vissheten om at du skal dele min skjebne.
Alene i livet. Glemt i døden.
Du vil ikke bli glemt, Eduardo.
Jeg vil huske døden din med glede.
I mange, mange lykkelige år.
Men hva er minner om man ikke deler dem med venner?
Du prøvde å presse meg til å drepe den russiske alfahannen.
Kutt av slangens hode, Roman.
Jeg er ikke den eneste slangen i hagen din.
Det var så lett å få Bucky over på min side.
Én etter én vil flokken din snu seg mot deg.
-Du skal bli troféet mitt. -Ja, Jeremy.
La ham ta premien.
Kjøp vennskapet hans med hodet mitt.
En russisk gris spiser hva som helst når han er sulten.
Selv vennene sine.
Jeg skal vente på deg i Helvete.
Denne var din. Jeg har båret den med meg i 30 år.
Moren din brukte en spesiell parfyme.
"Krasnaya Moskva." Røde Moskva.
En sovjetisk parfyme. På henne var den duften av hjem.
Av og til kjenner jeg den fra babyskoen din.
Moren min...
Hva med moren til Alexei og Katia?
Det var en kvinne jeg møtte 10 år etter din mors død.
Katia og Alexei så sin mor bli revet opp av en ulv med et rødt øye.
-En av Romans snikmordere. -Roman Navikev?
Hvorfor ville han drepe moren deres?
Hun var uskyldig. Roman var ute etter meg.
Han har villet drepe meg i 30 år.
Roman Navikev er i Stonehaven nå.
Han må ikke få vite at vi er her, Elena.
Hvis han får vite det, dreper han oss alle.
Tekst: Eivor Bekkhus www.sdimedia.com